For å forberede seg til misjonen, dro den hellige mannen til ørkenen-
- for å faste og be, og for å søke veiledning.
Far...
Hvor er du?
Far...
Snakk til meg.
Jeg har vann til deg, Jesus.
Det er vel det moren din kaller deg?
Er det godt nok for Maria, så er det godt nok for meg.
Og hva kaller faren din deg?
Jesus.
Hallo?
Jeg søker vann. Jeg er villig til å jobbe for det.
- Hva kan du hjelpe oss med? - Huset. Jeg kan snekre og legge stein.
- Hvor skal du? - Til Jerusalem, men jeg gikk meg bort.
- Hvor kom du fra? - Jeg har vært en stund i ørkenen.
Hvorfor det? Det finnes ingenting der.
Hvordan er Jerusalem?
Skittent og korrupt.
Men også levende, veldig levende.
- Har du en far? - Ja. Han er ute.
- Han vil spørre om jeg tilbød deg mat. - Det trengs ikke.
Takk skal du ha.
Vær så snill og bli. Hvil deg en stund.
Å snakke med faren din er som å snakke med en stein.
Han er opptatt av små ting.
Formen på en duggdråpe, lyden fra røtter som trenger fram gjennom jorda.
Alt er viktigere for ham enn deg.
Nei.
Faren min elsker meg.
Han mores av deg.
Han elsker bare seg selv.
Har du gått deg bort?
Nei.
Er du en av de predikantene-
- som søker noe i ørkenen som de ikke finner noen andre steder?
Hvor lenge har du vært her, hellige mann?
- Siden forrige fullmåne. Kanskje lenger. - Alene?
Nei. Dere er aldri alene.
En ånd eller noe annet er alltid med dere, ikke sant?
Si meg noe du har lært her ute, så gir jeg deg husrom.
- Det trengs ikke. - Vær så snill, det ville glede meg.
Mennesket klarer seg hvor som helst.
Fordi han er et menneske.
Bra.
Hjelp meg med denne.
Takk skal du ha.
- Vi trenger ikke vente på henne. - Ikke ta det ille opp, men jeg faster.
Hva er det?
Hun synes det er morsomt at hun vil spise, men ikke kan.
Og at gjesten vår som kan spise, ikke vil det.
Hva bygger dere der oppe?
Et hus som jeg kan bo i.
Faren min vil at jeg blir her og hjelper ham med å bygge opp stedet.
Er det hva du vil?
Hva er det du vil?
Jeg vil dra til Jerusalem.
Og jeg vil se havet. Og jeg vil se fyret i Alexandria.
Vet faren din det?
Nei.
Hvorfor forteller du ham ikke om det?
Jeg har sett Jerusalem.
Jeg så det fra en ås uten at faren min visste det.
Det skinte i sola. Jeg lengtet dit så mye at jeg ville skrike.
Jeg vil ikke kaste bort tiden min her.
Det å kaste bort livet er en synd.
Jeg vil sette mitt preg på verden.
Kom, hellige mann.
- Det trengs ikke. Jeg kan sove utenfor. - Hun vil ikke forstyrre deg.
Rabbiner?
Jeg har begått en fryktelig synd.
Sønnen min er ikke min manns sønn.
Jeg vil ikke dø...
...og etterlate meg denne løgnen.
Jeg vil ikke at sønnen min skal være fanget her for alltid.
Vær så snill, hjelp meg.
Gjennom livet ditt som hellig mann, har du lært noe om legekunst?
Botemidler er det eneste som er verd å søke.
Mot smerte, mot lidelse...
Resten er bare...
Denne gutten er flink til å pleie syke.
Dessverre har han erfaring med det.
Hvis han ble født et annet sted, så kunne det blitt levebrødet hans.
Hva ville du bli som gutt?
Jeg ville ale opp buskap og bli slakter, som faren min.
Men han lærte meg ikke noe av det.
Han sa at det hadde tatt ham årevis-
- å mestre kunnskapen, så han vil ikke bare gi den vekk.
"Man er sin egen lykkes smed." Jeg har hørt det flere tusen ganger.
Han var en egoistisk mann.
Og han døde alene.
- Hva gjør faren din? - Be om tillatelse til å tiltale gjesten.
Ingen fare. Vi snakket sammen i går.
Faren min er snekker.
En smart mann. En mann som kan det, kan alltid forsørge barna sine.
Ville du også bli snekker da du var liten?
Dine gode intensjoner er bortkastet her.
De trenger ikke oss for å ødelegge livet sitt. Det klarer de bra selv.
Vet du hva jeg gjør med dem?
Tvinger dem til å se livet sitt om og om igjen. I en evighet.
For et raseri.
Du er sannelig din fars sønn.
- Jeg holder meg unna. Overrask meg. - Og hvis jeg gjør det, da?
Et veddemål?
Hvis du kan løse denne floken, -
- slik at både moren, faren og sønnen blir fornøyd, -
- så lover jeg å holde meg unna under hele hjemreisen.
- Og hvis jeg mislykkes? - Det å mislykkes er en straff i seg.
Det er pappas ord.
Det holder for i dag.
Bare en unnskyldning for å utsette avreisen din.
Du er redd for å gå videre. Helt livredd.
Du vet godt at du er ikke er klar.
Her.
Hvilken del av fuglen kan ikke fly?
Det er en gåte. Hvilken del av fuglen kan ikke fly?
Jeg vet ikke.
Skyggen dens.
Kom du på den?
Den er bra.
Jeg vil at gutten lærer seg et yrke.
Det finnes nok for ham å lære her.
Hvilket yrke han enn vil lære seg.
Eller som du vil at han skal ha.
Kanskje i Jerusalem.
Det er mine store ønsker.
Det trengs penger for at han skal kunne komme i gang.
Ingen vil ha ham som lærling uten å få betalt.
I det minste matpenger.
Det er umulig.
Du er...
...en mektig...
...oppfinnsom og god mann.
Du kommer til å finne en løsning.
Det vet jeg.
Jeg kan ikke dø mens han er her.
Faren min var 47 da han fikk meg, og moren min var 20.
Han hadde en annen kone tidligere, men hun døde.
Og nå kommer også moren min til å dø.
Faren min sier at man er sin egen lykkes smed.
Nei.
Hva har han gjort for at to koner skal dø?
Ingenting.
Jeg er enig med deg.
Har du kone og barn?
Vil du ha det?
Man kan aldri vite, hva?
- Har du noen gang seilt i en båt? - Det har jeg.
- Er det skummelt? - Det kan være skremmende.
Men for det meste er det spennende.
Faren min seilte på en båt en gang.
Han havnet midt i en storm til havs. Han sa at det var et mareritt.
Alt utenfor vår verden er skummelt for ham.
Faren min sier at vi ikke kan dra herfra når moren min begraves her.
Han sier at graven knytter en til jorden for alltid.
- Er jeg egoistisk som ikke vil bo her? - Nei.
Faren min har bodd her hele livet.
Og han har levd som han har ønsket.
Men nå er det min tur. Menn bytter på.
Jeg er ingen dårlig sønn.
Det er jeg ikke.
Jeg er ingen dårlig sønn!
Rabbiner?
Det gjør vondt.
Jeg vil at det skal ta slutt.
Jeg er ikke redd for døden.
Jeg er bare redd for å være alene når jeg først kommer dit.
Du kommer ikke til å være alene.
Ingen av oss er alene.
Finn bedre ord, Jesus. Du må jobbe med det.
Intensjonen er bra, men ofte er ordene tomme og meningsløse.
Eller enda bedre...
Finn en handling.
Ja.
Handling framfor ord. Alltid.
Ellers taushet.
Tror du at du er hans eneste barn?
Det finnes andre.
Nei.
Han har bare meg.
Se til moren din.
Snakket gutten med deg da dere hentet vann?
Litt.
Jeg kan ikke snakke med ham. Ordene sitter fast i halsen.
Jeg presser dem fram, og de låter harde.
Han tror nok at jeg er sint på ham.
Han kjenner meg ikke...
...og jeg kjenner ikke ham.
Har du noen gode råd, hellige mann?
Snakk om noe som han er interessert i.
Hva er han interessert i?
Gåter.
Han finner på veldig gode gåter.
Jeg liker ikke gåter.
Du satte pris på det stjerneskuddet i går.
- Kjempekjedelig. - Løgner.
Jeg er en løgner. Det er sant.
Jeg har sett alle stjerneskudd siden begynnelsen.
Hver eneste lysglimt.
Jeg har hørt det siste åndedrettet til alt som har levd.
- Ingenting er lenger interessant. - Så ingenting overrasker deg?
Gjentakelsen.
Den sta, kjedelige gjentakelsen av din fars plan forbløffer meg.
Samme liv som leves om og om igjen.
Finnes det engang en plan?
Alt må bli noe. Det må munne ut i noe, men i hva?
Og det er svakheten min.
Nysgjerrigheten.
Men jeg blir her for alltid om det trengs, for å bevitne slutten.
Den siste solnedgangen. Hvis det blir noen.
Kanskje den dagen sent på ettermiddagen, bare sekunder unna, -
- vil han begynne alt på nytt igjen, fra starten av.
Han har gjort det før. Gjenskapt og gjenfortalt alt.
Med små forskjeller av stor betydning for ham.
En gren som bøyes en annen vei, ett egg mer eller mindre i loppens hi.
For et selvsentrert, nytelsessykt vesen han er, eller hva?
Døvstum. Umettelig.
Dette han forventer av deg.
Tror du at noen vil bry seg? Mennesket tusen år fram i tid?
Hvordan er det å være i hans nærvær?
Har han et ansikt?
Nei.
Ikke noe ansikt.
Det er noe som sluker en.
Det holder en sammen mens det river en i stykker. Det er skremmende.
Det får en til å føle seg verdiløs, og man ønsker å være det.
Og samtidig tror man at man og han er den samme...
Det er...
Det kan være ganske så forvirrende.
Det er sånn jeg husker det.
Han har ikke kikket mot meg på millioner av år.
- Stoltheten din gjorde ham sint. - Jeg er ikke stolt. Det er jeg ikke.
Det er han som er stolt.
- Hvordan går det med veddemålet? - Jeg vedder ikke.
Bevare meg vel! Så klart ikke.
- Hva? - Du kjenner allerede utfallet.
- Nei, overhodet ikke. - Jo, det gjør du.
Normalt sett kan jeg det, -
- men ikke alltid når det gjelder deg og dine små ting.
Jeg kan fortelle hva som hadde skjedd hvis du hadde kommet hit tidligere.
Vil du vite det?
Gutten skulle ikke ha møtt deg.
Etter morens død blir forholdet hans til faren dårligere.
Han holder ut i årevis i håp om at faren hans ikke vil leve lenge.
Til slutt forgifter han faren sin og blir hengt for det.
Før det har gutten fått en sønn som blir igjen her.
Han elsker ørkenen som bestefaren sin.
Sånn hadde det blitt denne gangen.
I tidligere historier var det litt annerledes.
Iblant fantes det bare kjærlighet mellom faren og sønnen.
Det er sånn faren din morer seg.
Nå er det din tur til å bidra.
Kan du gjøre det bedre?
Hvorfor bor du her?
Fordi ørkenen er nådeløs. Den fjerner forfengelighet, illusjoner, -
- og gir en mulighet til å se seg selv slik som man virkelig er.
Er det ikke derfor du er her?
Fordi din gud snakker høyere her?
Gud snakker til hvem som helst, bare man lytter.
Det jeg sa om sønnen min...
Det spiller ingen rolle at vi ikke snakker. Vi er ikke kvinner.
En far snakker gjennom eksempler.
Han er den beste gutten i verden.
Kanskje for snill, til og med.
Ser du den utskytende, flate klippen? Rett nedenfor sprekken.
- Den rødaktige klippen? - Ja, det er jaspis.
Jeg vil ta en bit til markedet.
- Jeg deler gevinsten med deg. - Det trengs ikke.
Jeg kan ikke la deg utføre mer arbeid uten betaling.
Vil du ikke ha pengene, så gi dem til de fattige.
Hvordan skulle du gå til verks?
Det trengs tre personer. To som firer ned den tredje.
Ja, nettopp det. Du og jeg firer ned gutten.
For å hakke løs steinen.
Og hvis det er hva jeg tror, så henter jeg arbeidere som kan grave dypt.
Det kan forandre livsveien vår.
I alle fall guttens liv.
- Jeg føler meg bedre. - Gjør du det?
Bra. Det er bra.
Min mor hadde det da hun var på min alder.
Og så ble hun bra igjen.
Min far, mine søstre og jeg-
-overnattet en gang i Jaffa.
Har jeg fortalt dette?
Fortell det igjen.
Min fars fetter innlosjerte oss ved havna.
Jeg fikk knapt sove.
Med støyen fra byen.
Hunder som bjeffet.
Musikk fra et bryllup.
Menn som kranglet.
En gris som ble ført til slakt.
En beruset kvinne som lo.
Og alle duftene.
Pepper, sedertre...
...garum.
Hvis du noen gang drar dit...
...så tenk på meg.
Ja, det lover jeg.
Jeg tok henne til leger, og hentet leger til henne.
Trollmenn, kvakksalvere. Jeg har prøvd med alt.
Hun kommer til å dø, hellige mann. Det er ikke noe man kan gjøre med det.
Når øynene hennes lukkes for siste gang...
...vil vår verden nå slutten sin for alltid.
Det er forbløffende, ikke sant?
At livet tar slutt.
Dere kommer til å ses igjen.
Vi blir her sammen og lar gutten dra.
Sånn får det bli.
Hvor langt inn i ørkenen kan man gå?
Bare halvveis.
Deretter går man ut.
Ta meg med deg når du drar. Jeg kan late som jeg er sønnen din.
- Det er troverdig, ikke sant? - Ja visst, men det er likevel en løgn.
Men bare en hvit løgn. Foreldrene mine ville ikke få høre det.
En løgn skader den som sier den.
Du kan adoptere meg. Da er det ikke en løgn.
Romerne gjør det hele tiden, og adopterer hverandre.
Har du funnet det du søkte her ute?
Ja, det har jeg.
Hva søkte du?
Et sted der jeg fikk tenke og be i fred.
Et sted der jeg kunne kikke innover og finne meg selv.
Jeg vandrer også der ute.
Iblant når jeg er der ute, kommer følelsen krypende inni meg.
At jeg er alt, og at alt er meg.
At jeg alltid kommer til å leve. For alltid.
Og jeg vet at det er innbilsk å føle det.
Jeg skammer meg over at jeg føler det.
Litt vin, hellige mann?
Nei takk.
Gutten min...
Du er et lett bytte.
Fordi du er svak.
- Hvordan har moren din det? - Bedre. Hun tror det vil gå over.
Ta med kniven, gutt.
For sikkerhets skyld.
Skulle jeg ha slentret etter, -
- så hadde faren min gitt meg pryl på fotsålene.
Kom!
Jeg er sterkere enn ti menn, -
- og jeg er lengre enn ti menn, men en gutt kan bære meg.
Hva er jeg for noe?
Det er en gåte.
Jeg er sterkere enn ti menn.
Jeg er lengre enn ti menn, og en gutt kan bære meg.
Hva er jeg for noe?
Et tau.
Et tau er svaret.
Kom.
Kom!
Ser du klippen der? Den hellige mannen og jeg firer deg ned.
Du må bare hugge løs en bit, og så drar vi deg opp.
Nei.
Jeg nekter å gå ned.
Du skal gjøre det.
- Du vet at jeg er redd for høyder. - Nettopp derfor skal du gjøre det.
- Jeg nekter! Jeg går ikke ned dit! - Ikke våg å si imot meg.
Han vet at jeg har høydeskrekk. Hvilken far tvinger en til det?
Vær så snill, slipp ham. Jeg går ned. Jeg kan gjøre det.
Jeg går ned selv.
Er det mulig? Klarer du og gutten å holde tauet?
Ja.
Gutten min, skjær deg løs fra tauet!
Du også, hellige mann.
Jeg kommer til å dra dere ned hvis jeg sklir igjen.
Hva er det?
Hva sa du? Hva er det?
Jeg vil ikke at moren min ser ham sånn.
Han ser så mye mindre ut nå, gjør han ikke det?
Du er en god sønn.
Sønnen din elsker deg.
Han er sønnen din, og han elsker deg.
Skal jeg bare gå herfra nå?
Som om jeg aldri hadde møtt dem?
Som om de ikke betydde noe for meg?
Mor!
Gå.
Vær så snill, gå.
Går jeg uten hans velsignelse, så overlever jeg ikke natten.
Gutten trenger farens tillatelse til å bli mann.
Er det ikke perverst?
Elsk Gud over alt annet.
Elsk livet.
Vis meg skjebnen hans. Vis meg den nå!
Du kunne ha dratt opp faren og sju tyngre menn hvis du hadde villet.
Nei. Hun er min!
Hvem i helvete tror du at du er?
Jeg er ved veis ende.
Du trodde vel ikke at jeg skulle gå med deg hele veien?
Hvorfor akkurat her?
Føttene mine verker.
Jeg kommer til deg på slutten.
Og gir du meg et tegn, så hjelper jeg deg ned, og du kan bli.
Hils gamlingen fra meg.
.:: Først på www.hounddawgs.org ::.